PROPAD
Zdi se mi, da bi morala biti jezna na tistega otroka,
na tisto naivno, mlado dekle. Da ji ne smem oprostiti,
ker ni spregledala resnične narave tiste zveri.
Ker se ni zavedala, v kaj se spušča.
Še posebno zato, ker sem jim sledila brez da bi razmišljala.
Ker nisem bila fanatičen nacist. Takrat v Berlinu bi lahko rekla:
"Tega nočem. Nočem v firerjev štab."
Vendar tega nisem naredila. Bila sem preveč radovedna.
Prav tako se nisem zavedala,
da me bo usoda postavila nekam, kjer nisem hotel biti.
Kljub temu si ne morem oprostiti.
Dame so prišle.
Potrjeno je. -Spustite jih mimo!
November 1942 Rastenburg, Vzhodna Prusija
Firerjev bunker 'Wolfsschanze'
Sedite, dame.
Počakajte trenutek. Firer hrani svojega psa, sprejel vas bo v kratkem.
Če smem vprašati... Kako naj nazivamo firerja?
Firer nagovorja prvi, ve odgovarjate s "Heil, mein Führer".
Moramo tudi salutirati?
To ne bo potrebno.
Firer išče tajnico, ne vojaka.
Obnašajte se kolikor se le da sproščeno in umirjeno.
Pogledal bom, če ima čas.
Mein Führer, dame iz Berlina so tu.
Hvala, ker ste prišle sredi noči.
Med vojno včasih človeka pač ni gospodar svojega časa.
-Smem vprašati, kako vam je ime? - Margarethe Lorenz.
-Od kod prihajate? -Iz Fulde.
-Kako se pa vi imenujete? -Ursula Puttkammer. Heil, mein Führer.
To ni potrebno. Od kod ste vi?
Iz Frankfurta ob Maini, mein Füh...
Hannah Potrovsky, rojena in vzgojena v Berlinu.
Točneje v Pankowu.
Hedwig Brandt iz Crailsheima na Švabskem.
- Vi pa ste? - Traudl Humps iz Münchna.
Dama iz Münchna.
Bi kar začela, gospodična Humps?
Moja Blondi vam ne bo storila žalega. Zelo je inteligentna.
Pravzaprav ja mnogo pametnejša od veliko ljudi.
Najprej se udobno namestite.
Ne bodite živčni. Med nareki naredim mnogo napak.
Vi jih ne boste naredili niti približno toliko.
Zelo ste mladi.
-Koliko ste stari? -22, mein Führer.
Moji nemški sodržavljani in sodržavljanke,
strankarski kolegi:
Menim, da je nekaj posebnega,
če človek po 20 letih še vedno stoji na čelu privržencev,
pri tem pa se v vsem tem času njegov program ne spreminja.
Predlagam, da začneva znova.
Uspelo mi je, sprejeta sem.
Dve leti in pol kasneje
Berlin, 20. april 1945 Hitlerjev 56. rojstni dan
V kritje!
Nadaljujte, hitro! Spravite to s ceste!
V kritje!
To je artilerija.
Ne bodi smešna, le od kje naj bi streljali?
Prav imaš. To ni zračni napad, to je artilerija.
To bodo Rusi. Kakšno darilo za rojstni dan...
Od kje prihaja ogenj?
Vse najboljše, mein Führer.
Obstreljujejo središče Berlina,
granate padajo v bližino Brandenburških vrat in Reichstaga.
-Iz kje so se vzeli? -Ne vemo še.
-Ravno govorim s Kollerjem. -Dajte mi ga.
Koller, ali veste, da je Berlin pod topovskim ognjem?
-Ne. -Ne slišite strelov?
-Ne, v Wildpark-Werderju sem. -V Berlinu je kaos.
Rusi so očitno zavzeli železniški most čez Odro.
Sovražnik nima nikakršne artilerije ob Odri.
To niso topovi dolgega dometa.
Protiletalska obramba blizu ZOO bunkerja poroča,
da so topovi kalibra 10 do 20 cm. Rusi imajo položaje blizu Marzahna.
To je samo 12 km iz središča. So Rusi že tako blizu?
Moral bi dati pobesiti celotno vodstvo Luftwaffe!
To je nezaslišano.
Rusi so 12 kilometrov od središča mesta,
meni pa nihče nič ne pove, sam moram vprašati.
Morda pa so to le topovi dolgega dometa, mein Führer.
-Železniški most čez Odro... -Nesmisel.
Himmler, ta pompozni norec.
Vsepovsod strankarski šefi. Slabo mi je od njih.
Firer danes začne z načrtom 'Clausewitz'.
Berlin kot frontno mesto. Ne bo ga uspel obdržati.
Če firef ostane tu, bo Rajh padel z njim.
Moramo ga pregovoriti, da odide. Pogovori se s Hewelom.
On je edini diplomat, ki ima nanj še kaj vpliva.
Hewek je poskusil že vse. Nima smisla.
Potem pa se pogovori s svakinjo.
Zakaj ne? Poročen si s sestro Eve Braun.
Poskusiti moramo vse. Berlin je skoraj že obkoljen.
Ti si še mlad, kmalu boš postal očka.
-Si želiš umreti tu? -Nikakor ne.
Gospodje, firer.
Ven z vsem, hitro. Čez dve uri gremo.
-Kaj se dogaja? -Odhajamo.
'Clausewitz' se je začel.
Vsa ministrstva in urade premikamo iz Berlina.
Kdo pa bo skrbel za ljudi in vojake?
-Ne sprašujte mene, profesor. -To je noro.
Profesor.
Ne dovolim, da izpraznite mojo pisarno.
-Tako? -Preskrba s hrano bi se sesula.
Dober vojak si povsod najde hrano.
In kje ga dobi, ko po celem mestu potekajo boji? Od prebivalstva.
-To je neodgovorno. -Tak je firerjev ukaz.
Kot vodja oddelka odgovrajma SS in Himmlerju,
kot zdravnik pa sem del Wehrmachta. Oni še ne odhajajo.
Zapomnite si to.
Profesor bo ostal v Berlinu. Priskrbite mu potrebne papirje.
Gremo!
Vse za Nemčijo. Heil, mein Führer!
Firer, jaz... Heil, mein Führer!
Kako se jim mudi od tu.
Ti rjavosrajčniki so najslabši.
Govorijo 'Pozdrav zmagi', mislijo pa 'Zaleti se mi v...' - saj veš kam.
Firer, rotim vas, zapustite Berlin. Ni še prepozno.
Prepozno?
Hewel, stopite sem za trenutek.
Mislim, da se strinjava, da moramo navezati stike z zavezniki
in poskusiti s politiko. -Tako je. Začeti moramo s politiko.
Politika? S tem se ne ukvarjam več.
Do grla sem je sit.
Po moji smrti boste imeli dovolj časa za politiko.
Je že v redu, dragi Himmler. Moj zvesti Heinrich.
V redu je. Samo pojdi.
Nobene moči nima več.
Kaj ste pa pričakovali od vegetarijanskega abstinenta?
Resen sem, Fegelein. Prevzel bom nadzor.
V nekaj dneh bo Berlin padel.
S kom se bodo zavezniki pogajali po firerjevi smrti?
Zakaj mislite, da se bodo pogajali z vami?
Nacistična država in moj SS sta potrebna za za vzdrževanje miru.
Po eni uri z Eisenhowerjem bo tudi on menil tako.
-Stike smo že navezali. -Previdno, to je veleizdaja.
Fegelein, drugačne skrbi imam.
Naj Eisenhowerju salutiram po naše ali mu samo dam roko?
Poglejte tam.
Najboljši gostje so vedno pozni.
Že odhajata, gospoda? Hotel sem govoriti z vama.
-Vroče stanje v svetu... -Res moram iti.
Obiščite me kdaj v Hohenlychenu.
Odpravljam se na sever, pomagati v bitki za Berlin.
Veste, Speer... ti zračni napadi imajo svoje prednosti.
Lažje je odstraniti razvaline, kot da bi vse sami uničevali.
Po koncu vojne bo obnova hitra.
Ob teh posnetkih sva skupaj preživela tisoče ur.
Res ste genij, Speer.
Res. Samo vi in jaz veva, da bi bilo Tretji rajh nemogoče zgraditi
samo s skladišči in tovarnami. Hoteli in nebotičniki.
Ta Tretji rajh bo zakladnica umetnosti in kulture,
ki bo preživela tisočletja.
Pred seboj vidiva antična mesta, Akropolo.
Vidiva srednjeveška mesta, katedrale.
In veva, da ljudje potrebujejo tudi to.
Da, Speer,
to je bila moja vizija.
In še vedno je.
Mein Führer, če jo želite uresničiti, morate zapustiti Berlin.
Eva, reci kaj.
Firer sam ve, kaj je najbolje.
Zapustiti morate Berlin. Rusi so nas skoraj izolirali.
Tega ne morem, otrok.
Bil bi kot budist s praznim molilnim mlinčkom.
Težavo moram odpraviti tu, v Berlinu, ali pa tu poginiti.
Speer,
kaj menite?
Ko bo zavesa padla, morate biti na odru.
Napolni.
Pojdi stran. Pusti me.
Koliko si star? Dvanajst? Pa ti, štirinajst?
In ti? Zakaj ste tu? Da bi se igrali vojno? Pojdite domov.
-Kdo ste? Kaj hočete? -Hočem svojega sina. Živega.
Lahko ste ponosni nanj, uničil je dva tanka.
Za to bo danes prejel odlikovanje od firerja.
Mladi ste. Na kateri fronti ste se bojevali?
Nisem še imel te časti.
Lahko si srečen. Pošlji te otroke domov.
Ta položaj bomo branili do zadnjega moža.
Kateri položaj? To ni položaj, to je past.
Rusi bodo prišli iz obeh strani in vi boste ujeti.
-Streljali bomo nanje. -S čim?
S protiletalskimi topovi.
Rusi imajo veliko vojsko, tanke in težko topništvo.
Res verjamete, da boste vzdržali več kot pet minut?
Prisegli smo firerju.
Res ne razumete? Vojna je izgubljena.
Strahopetec.
Stran od tod. Čim prej.
Če boste ob prihodu Rusov še tu, boste vsi pomrli.
9. armada se mora umakniti, sicer bo zdesetkana.
Ne bomo umikali 9. armade. Busse naj ostane na položaju.
Potem je 9. armada izgubljena.
Sovjete bomo potisnili nazaj na severu in vzhodu
z neusmiljenim močnim napadom.
Izvedle pa ga bodo katere enote?
Steiner bo napadel iz severa in se priključil 9. armadi.
9. armada ni več sposobna opraviti premika.
Sovražnik je po številu desetkrat močnejši.
Naj jih podpira Wenckova 12. armada.
-12. armada se približuje Elbi. -Potem se mora obrniti!
-Potem bo zahodna fronta odprta. -Dvomite v moje ukaze?!
Mislim, da sem bil dovolj jasen.
Zavezniki bodo sprevideli, da lahko samo mi ustavimo boljševike.
Obdržati moramo Berlin in se pogoditi z Američani.
-Mohnke, tu ste. -Mein Führer.
Danes se je začel 'Clausewitz'. Berlin bo frontno mesto.
Vi boste poveljujoči pri obrambi osrednjega dela mesta.
Borlili se bomo do zadnjega moža.
V mestu so še vedno trije milijoni civilistov. Moramo jih evakuirati.
Razumem vašo skrb, Mohnke. Vendar moramo biti neizprosni.
Ne smemo izgubljati časa s tako imenovanimi civilisti.
Z vsem spoštovanjem, kaj bo z ženskami in otroci
in tisočimi ranjenci ter starejšimi?
V vojni, kot je ta, ni civilistov.
Firer je izgubil vsak stik z realnostjo.
Po zemljevidu premika divizije, ki jih sploh ni tam.
Steinerjeva enota je razpršena, vendar mora vseeno napasti. Neumnost.
-Zakaj mu tega ne poveste? -Noče poslušati.
-Nekaj se mora zgoditi. -Ste nori? Vrgel nas bo ven.
Vojaki smo, prisegli smo.
Mar to pomeni, da ne smemo več misliti s svojo glavo?
In to praviš ti, neusmiljeni karierist?
Kako prosim?
-Kje si bil? -Se te ne tiče.
Pred vami stojijo najuspešnejši berlinski borci iz vrst Hitlerjugenda.
Ponosen sem na vas.
Ta fant je sam razstrelil dva ruska tanka.
-Ime mu je Peter Kranz. -Peter torej.
Želim si, da bi bili moji generali pogumni kot ste vi.
Zalo dobro.
Zgodovino ustvarjate.
In ko se Germania dvigne iz teh ruševin,
boste vi zaslužni heroji.
Pozdrav vsem.
Ne vem, kaj meniš ti, ampak meni so ljubši zračni napadi.
-Kaj bo z nami? -Lahko bi šla, če bi hotela.
Vi ga zapuščajo, ne moremo ga kar vsi, kaj?
Jaz tudi ne grem.
Ne vem niti, kam bi šla.
Starši in prijatelji so me svarili,
naj se ne mešam z nacisti.
Naj rečem: "Živjo, naredila sem napako."
"Zdaj, ko so šle stvari narobe, jo priznavam"?
Življenje teče dalje.
-Kaj mislite, gospod polkovnik? -Iti moramo.
-Kam? -Ne vem.
Tja, kjer nas potrebujejo.
Pojdimo gor. Imeli bomo zabavo.
Pridite.
Pridite, otroci.
Danes se moramo zabavati.
Naj sovražnik najde razdejanje, kamorkoli pride.
To je smrtna obsodba za nemško ljudstvo.
Nobene elektrike, plina, pitne vode, premoga, javnega prometa.
Če boste uničili vse, bo naša država spet na nivoju srednjega veka.
Takšen red onemogoča vsakršno možnost za preživetje.
Če je vojna izgubljena, je sploh važno, kaj bo z ljudmi?
Primarne življenjske potrebe nemškega ljudstva trenutno niso pomembne.
Nasprotno, najbolje je, da jih uničimo sami.
Naše ljudstvo se je izkazalo za šibko
in mora zato, v skladu z naravo, izumreti.S
To je vaše ljudstve. In vi ste njihov vodja.
Po bitki ostanejo samo še šibki.
Močni so že padli.
Pridi sem, plesati moraš.
-Bi zaplesali, gospodična Braun? -Z veseljem.
-Smem? -Kar.
Kaj je narobe?
Zapustiti moramo Berlin. Moraš ga prepričati.
Ali pa pojdi z mano.
Umrla boš.
Lahko kdo kaj zaigra? Plesati hočem.
Plesati!
-Imate kakšno željo? -Karkoli, dokler je swing.
Traudl.
Vse je tako neresnično.
Kakor sanje iz katerih ne moreš.
Kar trajajo in trajajo.
Gerda, nisem dobro.
Pridi, Traudl.
Nisem premaknil...
Nisem premaknil svojega štaba.
Na zahod? Kako le?
-Samo 1000 m od sovražnika sem. -General!
-In, general?
-Usmrčen bom. -Kaj? Zakaj?
Mislijo, da sem se umaknil proti zahodu.
-Bodite prisebni, g. general. -Pridi.
-Schenck. -Mohnke.
Sem pod kanclerstvom. Zdaj sem poveljnik citadele.
-Rabim pomoč. -To bo težko, vsi so odšli.
Samo jaz in pomočnik sva še ostala.
-Zdravnik ste, kajne? -Da, internist.
Najdite avto in mi pripeljite vse medicinske pripomočke,
ki jih lahko najdete.
-Potrudil se bom. -Hvala. Pohitite.
Govoriti moram s firerjem.
-O čem? -Usmrčen bom.
Počakajte tu.
Vaše orožje, prosim.
Ne tu.
Stražarnica 2. Razumem.
General...
Vi ne.
Kaj se dogaja? Zakaj naj bi me usmrtili?
Sami veste, da so prepovedani vsi umiki proti zahodu.
Neubogljive častnike se mora usmrtiti.
Kaj hočete reči? Moji vojaki se že več dni bojujejo.
Moj štab je le za kilometer oddaljen od frontne črte.
Nadaljujte.
Vidite to? Ne uporabljajte tega tona na meni.
Zdaj pa naredite, kar mislite, da morate.
Najbolje, da to sami poveste firerju. Pridite.
-Dalje ne morete, polkovnik. -Imam ukaze brigadirja Mohnke.
Moram v bolnišnico. Potrebujemo zdravila.
Nikogar več ni tam, vsi so odšli.
-Pa ranjenci? -Kako naj jaz vem?
Pogledal bom naokoli. Vi počakajte tu.
Bodite zelo previdni. Tu je veliko Rusov.
Vidite tisto? Tam se Rajh konča. Od tam naprej je Ruskiland.
Smem?
Prekleto trmast je, zakaj ne pusti mene tja?
Moral bi se že vrniti. Ste prepričani, da me firer še potrebuje?
-Pijte. -Po firerjevem ukazu.
Velik vtis ste naredili na firerja.
Mislite, da Steiner ne bo napadel?
Dvomim, da lahko Steiner sploh še kaj naredi,
vendar vi to verjetno veste bolje od mene.
Če Steiner ne napade, je Berlin izgubljen.
Vaše poročilo je na firerja naredilo vtis.
Postavil vas je za vodjo obrambe Berlina.
Rajši bi videl, da bi me dal usmrtiti.
Naj se približajo.
Tank!
Počasi. Počakaj, poba. Predaleč so še.
-Slišim nemško artilerijo? -Bojim se da ne.
Se Steinerjev napad še ni začel?
Čim prej morata pobegniti. Čas se izteka.
Firer vendar obvladuje situacijo.
Steinerjev napad bo vse obrnil.
Pravi, da bo s tem spremenil vojaško zgodovino.
Vsi razen firerja vedo, da je to le fantazija.
-Verjetno še sam ne verjam v to. -Zakaj bi se igral?
Kaj pa ima za izgubiti?
Ne verjamem niti besede.
Sovražnik se je prebil.
Zavzeli so Zossen, napredujejo proti Stahnsdorfu.
So na severni meji mesta, med Frohnauom in Pankowom.
Na vzhodu so dosegli Lichtenberg, Mahlsdorf in Karlshorst.
Vse se bo uredilo, ko napade Steiner.
Mein Führer...
Steiner...
Steinerjeve sile so prešibke.
Napad se ni zgodil.
Sledeči naj ostanejo: Keitel, Jodl, Krebs in Burgdorf.
To je bil ukaz! Steinerjev napad je bil ukaz!
Kako si drznete ignorirati moje ukaze?
Torej smo že tako daleč?
Vsi so mi lagali, vojsko, celo SS.
Generali niso nič drugega kot množica nezvestih strahopetcev.
Tega si ne bom dovolil...
-Strahopetci, nesposobni izdajalci! -Firer, to je nezaslišano.
Generali ste največja golazen nemškega ljudstva.
Nobenega smisla za čast.
Imate se za generala, ker ste preživela leta na akademiji,
kjer ste se naučili samo kako uporabljati vilice in nož.
Že leta me vojska ovira.
Že od nekdaj me onemogočate.
Vse visoke častnike
bi bil moral pobesiti. Kot Stalin!
Nikoli nisem hodil na akademijo.
Vseeno pa sem sam osvojil Evropo.
Izdajalci.
Izdan in zaveden sem bil že na začetku.
Tako nezaslišana izdaja nemškega naroda.
Ampak izdajalci bodo plačali. S svojo krvjo, vsi.
Utopili se bodo v lastni krvi.
Pomiri se, Gerda.
Vsi moji ukazi so bili preslišani.
Kako sem lahko vodja v takih okoliščinah?
Konec je.
Vojna je zgubljena.
Če pa mislite, da bom zaradi tega zapustil Berlin,
se motite. Raje si pošljem kroglo v glavo.
Naredite, kar hočete.
Saj firer ni mislil resno, ko je rekel, da se bo ubil?
Gospa Junge, gospa Christian.
Pripravita se. Čez eno uro vaju bo letalo prepeljalo na jug.
Vse je izgubljeno.
Do konca izgubljeno.
Jaz bom ostala s tabo, mene ne moreš postlati proč.
Tudi jaz bom ostala, mein Führer.
Kaj zdaj?
Čas je, da končamo to burko.
Hočete, da prenehamo z boji? To je nepredstavljivo.
Firer noče kapitulacije. Ne še enega novembra 1918. Nikoli.
Vendar noče več načelovati. Rekel je: "Naredite, kar hočete."
Nihče ga ne more nadomestiti. On je firer.
Samo zmeden je. Saj si bo opomogel.
Krasno. Pa potem?
Nobene kapitulacije. To ni bil nikoli njegov namen.
-Toliko smo mu dolžni. -Prazne besede.
Ravnati moramo zdaj, sicer bo prepozno.
-Samo nase gledate. -Pazite na svoje besede.
Prekleto.
Živi ne pridemo več ven. Vsega je konec.
Čakati moramo.
Še firer ne verjame več v to. Kaj bo z nami?
Günsche pravi, da obstaja tunel pod ruskimi linijami.
Zakaj si rekla, da hočeš ostati z njim?
Nimam pojma. Res ne.
Nehali so. Pojdimo na sprehod.
Traudl.
Poglej.
Prižgala bom še eno.
Gremo nazaj dol.
-Od kod pa oni? -Volkssturm. Danes so jih nabrali.
Umakniti se morajo z ognja.
Volkssturm odgovarja neposredno dr. Goebbelsu.
Umakniti se morajo. To je noro.
Prevzemam vso odgovornost.
-Mislim, da je to narobe. -Krasno.
Stoj, ugasni luči.
Stojte. Ostanite, kjer ste.
-Ostanite, kjer ste! -V redu je, Nemci.
-Pomagajte, ubiti nas hočejo. -Kaj je to zdaj?
-Greifkommando. -Šalite se.
Takoj nehajte. Izpustite te ljudi.
Čemu? Tu nimate nobene avtoritete.
Ti ljudje bežijo. Izdajalce moramo ubiti.
To so starci, civilisti. Tega ne morete.
Kdo me bo ustavil? Morda vi?
Dovolj, nehajte.
Voljno.
Ta človek je zdravnik.
-Znate operirati? -Pravzaprav ne.
Otroci naj ne vzamejo preveč igrač.
In ne preveč spalnih srajc. To ni več potrebno.
-Gospod minister... -Gospa Junge, kmalu bo prišla moja družina.
Boste lahko poskrbeli zanje? Hvala.
Brigadir, kaj lahko storim za vas?
Vaš Volkssturm je lahek plen za Ruse.
Nimajo niti bojnih izkušenj niti uporabnega orožja.
Oboje nadomesti njihova brezpogojna vera v zmago.
Gospod minister, brez orožja se ne morejo boriti.
Njihova smrt je nesmiselna.
Ne pomilujem jih.
Ponavljam: ne pomilujem jih.
Sami so to priklicali nase.
To vas bo morda presenetilo. Ne slepite se.
Ljudstva nismo v nič prisilili. Sami so nam dodelili mandat.
In zdaj ga odplačujejo.
Eva , pustiti moraš firerja.
Ne bodi neumna, za življenje in smrt gre.
Kako lahko to rečeš? Kje si?
Odločil sem se, da ne bom umrl v Berlinu.
-Moja sestra ve, kje si? -Premisli. Še te bom poklical.
Otroci, vaša soba je na desni.
Počakajte me.
-Pozdravljeni, ga. Goebbels. -Lepo vas je videti, ga. Junge.
Otroci, postavite se v vrsto.
Pridi, Helga. V vrsto.
Uredimo se, da bomo lahko obiskali strica Hitlerja.
Še znate pesem?
Najbolje se je ustreliti v usta.
Ničesar ne čutiš, takoj si mrtev.
Hočem biti lepo truplo, vzela bom strup.
Če že moram umreti, naj bo vsaj brez bolečin.
To je definitivno neboleče.
Paralizira živčni sistem in dihalne poti.
V roku sekund.
-Lahko še jaz dobim eno? -Jaz tudi.
Himmler me je dobro založil.
Hvala.
Kako rad bi vam dal lepše darilo.
Berlin, 23. april 1045
Drga sestra. Žal mi je, da ti to pišem,
a tako mora biti. Konča se lahko kadarkoli.
Prvič: Hermanna ni z nami.
Prepričana sem, da ga boš še videla.
Prebil se bo in se boril z Bavarske.
Firer je zgubil vse upe na dober izid.
Dragi sin. Ne vem, če boš dobil to pismo.
Morda mi bo kdo dovolil, da ti pošljem pozdrav.
Proti očetovi volji sem ostala ob njegovi strani.
Prejšnjo nedeljo mi je firer hotel pomagati pri pobegu.
A saj poznaš svojo mater. Ista kri teče po najinih žilah.
O tem nisem hotel niti slišati. Naša ideologija propada
in z njo tudi vse, kar je delalo življenje lpo in vredno.
Po firerju in nacional-socializmu ni več vredno živeti za nič.
Zato sem s seboj pripeljala tudi otroke.
Predobri so za življenje, ki jih čaka.
Bog se me usmili, če jim sama podelim odrešenje.
Zapestnico z zelenim kamnom bom nosil do konca.
Želim, da jo po tem vedno nosiš.
Na žalost je diamantna ura pri urarju.
Prilagam ti naslov. Upam, da jo boš dobila.
Želim, da jo obdržiš.
Prav tako boš dobila zapestnico z obeskom iz topaza.
Bila je rojstnodnevno darilo od firerja.
Nekaj denarja dolgujem družbi Heise.
Morda je dolgov še več, vendar ne več kot 1500 Reichsmark.
Vsa firerjeva pisma morajo biti sežgana.
Pošiljam ti še nekaj hrane in tobaka. Kava je za Lindner in Kathl.
Cigarete so za Mandi, tobak za očka, čokolada za mamo.
Ne vem, kaj bi še napisala. Bodi dovolj za danes.
Draga sestra, želim ti veliko sreče.
In zapomni si, Hermanna boš še videla.
Najtoplejši pozdravi in poljub
od tvoje sestre.
Inge.
Poslušaj, Keitel. Želim, da odpotujete še drevi.
Pojdite k Dönitzu in mu pomagajte pri organizaciji.
Stvari je treba ponovno postaviti na noge.
Ne razumem.
Nimamo več naftnih polj. To je katastrofalno.
Onemogočene so vse resnejše operacije.
Ko se reši situacija tu, si moramo spet pridobiti polja.
-Še kakšno vprašanje? -Ne, mein Führer.
Dobro. Lepo potujte.
Mein Führer, če je vaša odločitev ostati v Berlinu dokončna,
se strinjate, da prevzamem nadzor
s popolno svobodo odločanja?
Če do 22.00 ne prejmem vašega odgovora,
bom sklepal, da ste bili onemogočeni,
in ravnal kot bo najbolje za deželo in domovino.
To je veleizdaja. Vse nas je izdal.
Göringove skrbi niso brez podlage.
Če izgubimo komunikacijski sistem,
bomo povsem odrezani od zunanjega sveta.
Ne bomo mogli več izdajati ukazov.
Mislim, da hoče Göring prevzeti oblast.
Njegovi kliki v Obersalzbergu nisem nikdar zaupal.
To diši po državnem udaru.
Zguba, parazit.
Povzpetnik in lenuh!
Kako si drzne namigniti, da sem "onemogočen"?
-Dober dan. -Kako ste prišli v Berlin.
Ni bilo lahko, vendar moram nujno govoriti s firerjem.
Na vašem mestu bi malo počakal.
In kaj je naredil iz Luftwaffe?
Že samo zato bi moral biti usmrčen!
Ta morfijski odvisnik je skvaril državo!
In zdaj to.
Izdaja me.
Mene, od vseh!
Hočem, da ga takoj razrešite vseh pristojnosti.
V primeru, da ne dočakam konca vojne,
želim, da ga čim prej usmrtite.
Kaj bo z nami? Je še kaj upanja?
Ga. Junge, pojdite od tod, dokler še lahko.
Firer bo ostal. Ne moremo ga zapustiti.
Za to, kar ga čaka, ne rabi nikogar. Še najmanj pa vas.
Ampak g. Goebbels je prav tako tu, z ženo in otroci.
Ampak otroci...
Vedno sem verjela,...
... da obstaja pot iz tega.
Naprej.
Albert, pozdravljen.
Vročino imaš.
Albert, tega ne prenesem več.
Magda, zakaj ne vzameš otrok in odideš?
Odidem? Kam?
Lahko uredim, da vas barka prepelje v Schwanenwerder.
Tam se lahko skriješ, dokler se stvari ne umirijo.
Zdaj ne bo več dolgo.
Razmišljala sem o tem.
Moji otroci ne morejo odraščati v svetu brez nacional-socializma.
Premisli. Otroci imajo pravico do prihodnosti.
Če nacional-socializem umre, ne bo prihodnosti.
Ne morem verjeti, da res tako hočeš-
Pojdi.
Naprej.
Vedela sem, da boš prišel.
Ti ga ne bi zapustil.
Prišel sem, da se poslovim. Zvečer se vračam v Hamburg.
Seveda, saj moraš. Sedi.
Vzela sem nekaj pohištva, ki si ga zasnoval.
Nisem ga mogla kar pustiti.
Vzemi kaj, verjetno že cel dan nisi jedel.
To je res.
Lepo, da si prišel. S tem mu boš pokazal, da si na njegovi strani.
Je kdaj dvomil v to?
Zadnje čase je sumil, da si proti njemu.
Govorila sem mu, da boš prišel, in zdaj si tu.
Dobro je bilo, da si mu svetoval, naj ostane v Berlinu.
Tudi jaz mislim, da je tako najbolje.
Veš...
Morda se sliši smešno, ...
vendar sem tu srečna. Sploh me ni strah.
-Prišli ste. -Mein Führer, jaz...
V redu je.
Sediva.
Velike načrte sem imel za Nemce in za svet.
Nihče me ni razumel. Niti stari tovariši v orožju.
Priložnosti, ki smo jih imeli... Svet nam je bil na razpolago.
Prepozno...
Samo na to sem lahko ponosen, da sem se odkrito zoperstavil Židom
in da sem očistil Lebensraum židovske golazni.
Ni mi težko nadaljevati. Samo kratek trenutek,
zatem pa večni mir.
Vendar prosim prizanesite ljudem, mein Führer.
Če ljudje ne bodo prestali tega preizkusa,
ne bom potočil niti solze.
Dobivajo, kar so si zaslužili.
Sami so priklicali to usodo nase.
Mesece...
To moram povedati.
Mesece sem sabotiral vaše ukaze uničenja.
Nisem jih samo ignoriral, deloval sem celo proti njim.
Moral sem vam povedati.
To ni nikakor vplivalo na mojo osebno zvestobo vam.
Odhajaš torej.
Dobro.
Nasvidenje.
Želim vam najbolje.
Dober tek, gospodje.
Peter.
V redu je, sine.
Vročina ima.
Ima, a živ je.
Zvestoba in pogum še obstaja.
Ritter von Greim in gospodična Reitsch, srečen sem,
da sta oba dospela bolj ali manj nepoškodovana.
Sedite.
Pod močnim ognjem sva se prebila v Gatow.
Od tam nisva mogla dalje.
Z letalom sva preletela ruske linije
in pristala na vzhodno-zahodni črti, blizu tega položaja.
Pred pristankom so naju Sovjeti malo obdelali.
General Ritter von Greim, imenujem vas za vrhovnega poveljnika Luftwaffe
in vam hkrati podeljujem naziv general-feldmaršal.
Na vaših ramenih je velika odgovornost.
Iz nič morate ponovno zgraditi letalstvo.
Storjenih je bilo mnogo napak. Bodite neusmiljeni.
Življenje ne odpušča šibkim.
Humanost je samo vernih blebetanje.
Usmiljenje je smrtni greh. Čutiti usmiljenje do šibkih...
... je izdaja narave.
Močni lahko zmagajo šele, ko so šibki iztrebljeni.
Bil sem zvest temu zakonu, nikoli sočuten.
Vedno sem bil neusmiljen, ko se je bilo treba soočiti
z notranjim nasprotovanjem drugih ras. To je edini način.
Opice, na primer,
pobijejo vse čudne primerke svoje vrste.
In kar velja za opice, velja nedvomno za človeka.
Himmler je zavezniškim silam ponudil predajo.
Preko grofa Bernadotta.
Poročilo angleškega radia.
Himmler. Od vseh, Himmler!
Najzvestejši med zvestimi. To je izdaja najhujše vrste!
Göring je bil vedno pokvarjen.